Nej.
Våra grekiska kamrater ber om en persisk splittring.
Bra, jag har ett uppdrag som de kanske klarar av.
Säg till Daxos att jag vill ha honom och hans 20 bästa män nyktra och redo.
Hämta andan pojke.
Perserna rycker fram.
En liten grupp. För liten för att anfalla.
Kapten... jag lämnar befälet till er.
Lugn, lönnmördar de mig så drar hela Sparta ut i krig.
Be...att de är så korkade.
Be...att vi är så tursamma.
Dessutom...
Det finns ingen anledning till att inte vara civiliserad. Finns det?
Nej, ers nåd..
Låt mig gissa... Du måste vara... Xerxes?
Kom, Leonidas... Låt oss tala tillsammans.
Det skulle vara slöseri. Det skulle vara dårskap, om ni modiga konung-
-och era trupper skulle försvinna.
Bara för ett missförstånd. Våra kulturer skulle kunna dela på mycket.
Har ni inte märkt att vi har haft kulturutbyte hela morgonen?
Ni är en fascinerande stam, till och med nu är ni förnekande...
...inför nederlagets ansikte. Och närvaron av en gud.
Det är inte vist att gå emot mig. Tänk dig vilket öde som väntar mina fiender-
-när jag dödar mina egna för seger.
- Jag dör för mina. - Ni greker har höga tankar om er logik.
Jag föreslår att du anammar det. Tänk på ert land som ni hängivet försvarar.
Tänk dig det förvandlat till aska. Tänk på era kvinnors öde.
Uppenbart känner du inte våra kvinnor.
Jag kunde lika gärna ha tagit med dem, med tanke på vad jag ser.
Du har många slavar, Xerxes. Men få krigare.
Det dröjer inte länge förrän de fruktar mina spjut... mer än din piska.
Det är inte prygel de fruktar.
Det är min gudomliga styrka. Men jag är en generös gud.
Jag kan göra dig ofantligt rik. Du kan bli hela greklands krigsherre.
Du får bära min flagga till Europas hjärta.
Dina atenska rivaler... kommer att knäböja inför dig.
Om du blott knäböjer inför mig.
Du är generös.
Du är...gudomlig, konung över konungar.
Det är ett erbjudande som enbart en galen man skulle avböja. Men...
...tanken på att knäböja... Du förstår, att slakta alla dina män, är...
Jag har fått kramp i benet av det, så...knäböja blir svårt för mig.
Det kommer inte att bli någon ära i ditt offer.
Jag kommer att utplåna minnet av Sparta från historien.
Varenda grekiskt pergament kommer att brännas. Varenda grekisk historiker-
...och varenda skrivare kommer att få sina ögon och tungorna bortskurna.
Att nämna Sparta eller Leonidas kommer att straffas med döden.
Världen kommer inte att komma ihåg dig.
Världen kommer att veta att fria män stod upp emot tyrannen.
Att ett fåtal, stod emot många.
Och före det här slaget är över, att till och med en gudakonung blöder.
Du stred bra i dag...
För att vara kvinna.
Så gjorde du med. Du kanske blev sårad, du hängde inte med i min takt.
Jag kanske var så långt före dig att du inte såg mig?
Mer troligt är att du erbjöd din bak till thespianerna
Svartsjuka...det berör inte mig.
Rör på er!
Stapla perserna högt.
Om inte jag gissar fel... Så har vi en vild natt framför oss.
{y:i}De har tjänat de persiska {y:i}kungarnas mörka vilja i 500 år.
{y:i}Ögon mörka som natten. {y:i}Tänder slipade till huggtänder.
{y:i}Själslösa.
Livvakter till självaste Xerxes. Den persiska krigareliten.
{y:i}Asiens dödligaste styrka.
{y:i}De odödliga.
{y:i}Gudakonungen har visat en öm punkt.
{y:i}Storhetsvansinne.
{y:i}Lätt att förutse, lätt att lura.
Före sår och trötthet har gjort verkan, skickar den galningen det bästa han har.
{y:i}- Xerxes svalde betet. {y:i}- Spartaner! Tryck!
{y:i}Odödliga. {y:i}Vi satte deras namn på prov.
Fader!
Min konung!
Arkadier, nu!
Gå! Visa spartanerna vad vi kan göra!
{y:i}De skrek ut förbannelser, högg vilt {y:i}omkring sig, mer muskler än krigare.
{y:i}De ställde till med en underbar oreda.
{y:i}Modiga amatörer... {y:i}de gjorde vad de skulle.
{y:i}Odödliga. {y:i}De misslyckades med vår kungs test.
{y:i}Och mannen som trodde han var en gud-
{y:i}kände en väldigt mänsklig {y:i}rysning längs ryggraden.
För vår konung! Och våra ärade döda!
Vem vågar Xerxes sända härnäst?
Det finns inget som kan stoppa oss, nu!
{y:i}Även konungen tillät sig att hoppas {y:i}på mer än bara ära. Ett galet hopp-
{y:i}-men det fanns där. Mot Asiens {y:i}ändlösa horder, mot alla odds...
{y:i}Vi kan göra det. Vi kan hålla {y:i}helvetesporten, vi kan vinna.
{y:i}Gryning...
{y:i}Piskor viner. {y:i}Barbarernas yl.
{y:i}- De bakom, skrek. {y:i}- Framåt!
{y:i}- De där fram, skrek. {y:i}- Bakåt!
{y:i}Våra ögon bevittnade det groteska {y:i}spektaklet, framkallat från de mörkaste-
{y:i}-platserna i Xerxes imperium.
{y:i}När musklerna svek, {y:i}vände de sig till magin.
{y:i}100 nationer kommer efter oss. {y:i}Asiens alla arméer.
{y:i}Ihoptryckta i den här smala korridoren. {y:i}Där antal inte räknas.
{y:i}De föll i hundratals.
{y:i}Vi sände de styckade kropparna och de {y:i}ömtåliga hjärtanen tillbaka till Xerxes.
{y:i}Kung Xerxes var inte nöjd med {y:i}sina generaler. Han disciplinerade dem.
{y:i}Xerxes skickade sina monster som {y:i}kom från andra sidan av världen.
{y:i}Klumpiga bestar. Och högarna {y:i}med döda perser var halkiga.
- Är du fortfarande här? - Någon måste ju vakta din rygg.
Omgruppera!
Astinos, min son!
Astinos! Nej!
{y:i}Dagarna gick, vi miste få.
{y:i}Men varje stupad var en vän, {y:i}eller släkt.
{y:i}Men att få se kroppen av sin huvudlösa {y:i}son, slog det slint för kaptenen...
{y:i}...han blev vild, blodsvild.
{y:i}Kaptenens skrik av smärta efter sin son-
{y:i}-var mer skrämmande för {y:i}fienden än stridstrummor.
{y:i}Det krävdes tre man att hålla honom {y:i}och föra honom tillbaka.
{y:i}Dagen var vår. {y:i}Inga sånger blev sjungna.
{y:i}Dina gudar har varit grymma för att ha {y:i}missbildat dig så, Ephialtes.
{y:i}Spartanerna var också {y:i}grymma och avvisade dig.
Jag är vänlig.
Allt som du kan önska dig.
Varje glädje som du kan tänka dig.
Varje njutning som dina exkamrater och falska gudar har förnekat dig.
Beviljar jag dig.
För jag är vänlig.
Omfamna mig som din konung och gud.
Ja!
Led mina soldater till stigen som går bakom de fördömda spartanerna.
Och din glädje kommer att vara ändlös.
Ja! Jag vill ha allt!
Förmögenhet, kvinnor...
Och en sak till...
Jag vill ha en uniform.
Klart.
Du kommer att finna att jag är vänlig.
Till skillnad mot den grymma Leonidas som krävde att du skulle stå upp.
Jag kräver enbart...att du knäböjer.
Vilken vacker natt.
Ja, men jag bjöd inte hit dig för småprat, Theron.
Det är jag säker på.
Du har aldrig slösat på ord med mig.
- Vill ni ha något? En drink kanske? - Är den förgiftad?
Ledsen att göra dig besviken, men det är bara vatten.
Jag har hört att du ska få tala inför rådet.
Ja. Jag behöver din hjälp att vinna röster för att sända armén till kungen.
Ja.
Jag kan se vi två stå tillsammans. Jag politiker du krigare, med enad röst.
Men varför skulle jag göra det?
Det skulle bevisa att du bryr dig om konungen som strider för oss
Sant, men det här är politik och inte krig.
- Leonidas är en idealist. - Jag känner din sort alltför väl.
- Du sänder män till slakt för profit. - Din man har tagit 300 till slakt.
Han har brutit mot lagen och marscherade utan rådets samtycke.
- Jag är bara en realist. - Du är en opportunist.
Du är lika dum som Leonidas om du inte tror att alla har ett pris.
"Alla män är inte skapta lika." Det är Spartas kodex, lilla drottning.
Jag beundrar din passion.
Men tro inte att du, en kvinna, inte ens drottningen kan ändra deras uppfattning.
Jag äger kammaren.
Det är som den vore bygd med de här händerna.
Jag skulle kunna krossa dig, nu.
Du skall gå inför rådet, men dina ord kommer att ljuda inför döva öron.
Leonidas kommer inte att få hjälp och om han återvänder. Utan min hjälp...
...kastas han i fängelse, eller värre.
- Älskar du ditt Sparta? - Ja.
- Och din konung? - Ja, det gör jag.
Din man strider för sitt land och sin kärlek...
Vad har du att erbjuda?
I återgäldning till att jag hjälper till att sända vår armé norrut?
Vad vill en realist ha av sin drottning?
Jag tror att du vet.
Det här kommer inte att gå fort.
Du kommer inte att njuta av det här. Jag är inte din konung.
Dilios.
Jag gissar att den där skråman inte har gjort dig oanvändbar?
Knappast, min herre. Det är bara ett öga, gudarna har gett mig ett i reserv.
Kaptenen?
Förbannar gudarna och sörjer ensam.
Leonidas!
- Vi är förlorade! Tillintetgjorda! - Lugna ner dig, Daxos!
En puckelryggsförädare har lett Xerxes odödliga till getstigen bakom oss.
Fokerna som var posterade där skingrades utan strid! Slaget är över!
Slaget är över när jag säger det!
Till morgonen kommer de att omringa oss, djävulsporten kommer att falla.
Spartaner, förbered er för ära!
Ära? Har du blivit galen? Det finns ingen ära framför oss nu!
Bara reträtt, nederlag, eller död!
Det är ett lätt val för oss, Arcadian!
Spartaner retirerar aldrig! Spartaner ger aldrig upp!
Gå och sprid ordet. Låt varje grekisk medborgare få veta sanningen.
Låt dem få söka sina egna själar!
När du ändå håller på... sök din egen.
Mina män lämnar med mig.
Må gudarna vara med dig, Leonidas.
Mina barn!
Barn!
Samla er.
Ingen reträtt, ingen kapitulation. Det är Spartas lag.
Och enligt Spartas lag, ska vi stå och strida!
Och dö.
En ny tidsålder har börjat.
En tid av frihet!
Alla kommer att veta att trehundra spartaner...
...gav sitt sista andetag för att försvara det.
Mina vänner...
Jag har levt hela mitt liv utan ånger, tills nu.
Att veta att min son gav sitt liv för sitt land...
Det är bara det att jag aldrig sa att jag älskar honom över allt annat...
Han stod vid min sida med ära...
Han var allt det bästa hos mig...
Mitt hjärta är krossat för din förlust.
Hjärta?
Jag har fyllt mitt hjärta, med hat!
Bra.
Dilios...
...vi tar en promenad.
Ja, min herre.
- Jag är redo för strid. - Ja och en av de bästa.
Men du har en talang som ingen annan spartan har.
Du ska överlämna min sista order till rådet. Med kraft och beslutsamhet.
Berätta min historia. Låt alla greker få veta...
...vad som hände här. Du har en magnifik historia att sprida.
- En historia om seger. - Seger.
Ja, min herre.
Ers majestät...något meddelande...
Till drottningen?
Inget som behöver sägas.
{y:i}Hundratals lämnade.
{y:i}En handfull stannade.
{y:i}Endast en tittade tillbaka.
Spartaner!
Förbered er frukost och ät hjärtligt...
...för i kväll, dinerar vi i helvetet!
Får jag överlämna golvet till Leonidas fru och drottning av Sparta.
Rådmän... Jag står inför er, inte enbart som er drottning.
Jag har kommit till er som en moder.
Jag har kommit till er som en maka.
Jag har kommit till er som en spartansk kvinna.
Jag har kommit till er med stor ödmjukhet.
Jag är inte här i Leonidas syfte. Hans handlingar talar högre än vad jag kan.
Jag är här för de vars röster inte hörs mödrar, döttrar, föräldrar, söner.
Trehundra familjer som blöder för oss.
Och för de principer som det här rummet är byggt på. Vi är i krig, mina herrar.
Vi måste sända vår armé för att bistå vår konung,inte bara för att bevara-
-oss själva utan våra barn också. Sänd armén för att bevara vår frihet.
Skicka den för rättvisan. Skicka den för lag och ordning.
Skicka den av en anledning. Men viktigast, skicka den för hoppet.
Hoppet att konungen och hans män inte har offrats till historiens glömska.
Utan att deras mod binder oss samman.
Att vi blir starkare av deras handling.
Och att era val i dag, reflekterar deras mod.
Rörande, vältaligt, passionerat.
Men det förändrar inte det faktum att din man har fört ett krig till oss.
Du har fel. Xerxes har fört det hit och före honom, hans fader till Marathon.
Perserna ger sig inte förrän vårt enda skydd är spillror och kaos.
Kammaren behöver inga historielektioner, min drottning.
Vad för lektion vill du ha då? Ska jag räkna upp alla?
Heder, plikt, ära.
Du talar om heder, plikt och ära?
Hur är det med äktenskapsbrott? Hur jag vågar? Titta på henne, noga.
Hon är en skojare, i sin sanna form.
Lek inte med medlemmarna här.
För bara några timmar sen erbjöd du dig till mig. Vore jag en svagare man...
- ...skulle jag fortfarande bära doften. - Det här är skandalöst!
Hycklaren talar! Har inte du mottagit en liknande betalning? Som du accepterade-
-i utbyte mot att hon fick komma hit.
- Det är en lögn. - Var han inte bjuden till er säng?
Samma säng som du ville ha förhandlingar med mig i.
Ni ser chockade ut. En köttets muta, när hennes make förordar anarki och krig.
Orden flyktar till och med de vassaste tungorna...min lilla hordrottning.
Vilket drottninglikt beteende.
För bort henne innan hon smittar oss med sitt vanhedrande beteende.
Det här är inte över snabbt. Du kommer inte att njuta av det här.
Jag är inte din drottning.
{y:i}Förädare.
Mina komplimanger, Leonidas.
Och gratulationer.
Du har verkligen fört en katastrof till seger. Det trots din orubbliga arrogans.
Gudakonuningen beundrar Spartas värderingar och stridsskicklighet.
- Ni skulle vara en mäktig allierad. - Lyssna på honom, Leonidas.
Använd ditt förnuft, tänk på dina män.
{y:i}- Jag ber dig! {y:i}- Lyssna på din landsman.
Han kan ge vittnesmål om den gudomliges generositet. Trotts era förolämpningar.
Trotts era vidriga skymfer... Är vår herre beredd att förlåta allt.
Och mer... För att belöna er tjänst.
Stred ni för ert land? Behåll det.
Stred ni för Sparta? Då kommer hon att bli rikare och mäktigare än förut.
Stred du för din konungamakt? Du kommer att bli krigsherre över hela grekland-
-och lyder bara under den unika och sanna mästaren över världen.
Leonidas, din seger blir total.
Om ni bara lägger ner era vapen och knäböjer inför den heliga Xerxes.
{y:i}Det var över 30 år sedan {y:i}vargen och vinterkylan.
{y:i}Och nu liksom då, är det inte fruktan {y:i}som griper honom, bara rastlösheten.
{y:i}En känsla av saker.
{y:i}Sjöbrisens svalka kysser sakta bort {y:i}svetten från hans bröst och nacke.
{y:i}Fiskmåsar skriker, klagar trotts att {y:i}de festar på tusentals lik som flyter.
{y:i}De stadiga andetagen av {y:i}de trehundra bakom honom.
{y:i}Redo att dö för honom, {y:i}utan att tveka en enda sekund.
{y:i}Varenda en av dem... {y:i}redo att dö.
{y:i}Hans hjälm är kvävande.
{y:i}Hans sköld är tung.
Ditt spjut.
Du där. Ephialtes.
Må du leva för evigt.
Leonidas, ditt spjut!
Stelios!
Slakta dem!
{y:i}Hans hjälm var kvävande. {y:i}Den begränsade hans syn.
{y:i}Och han måste se långt.
{y:i}Hans sköld var tung. {y:i}Den förstörde hans balans.
{y:i}Och hans mål är långt bort.
{y:i}De äldre säger att vi spartaner {y:i}härstammar från självaste Herkules.
{y:i}Leonidas bevisade våra blodslinjer.
{y:i}Han vrålade länge och högt.
Min konung.
Det är en ära att få dö vid din sida.
Det är en ära att ha fått levt vid din.
Min drottning!
Min maka.
Min älskade.
{y:i}Kom ihåg oss.
{y:i}Den enklaste order en kung kan ge.
{y:i}Kom ihåg varför vi dog.
Han ville inte ha hyllningar, eller sånger.
Inga monument, poem om krig...
Hans önskan var enkel.
Kom ihåg oss.
Sa han till mig.
{y:i}Det var hans hopp. Skulle någon {y:i}fri själ komma förbi det stället.
{y:i}I någon av alla oräkneliga {y:i}århundraden som skall komma...
{y:i}Hör våra röster som viskar till er {y:i}från de tidlösa stenarna.
{y:i}Säg till spartaner som passerar...
{y:i}...att här, av Spartas lag, vilar vi.
{y:i}Och så dog min konung.
{y:i}Och mina bröder dog.
Knappt ett år sedan.
Länge grubblade jag över min konungs kryptiska tal om seger.
Tiden har visat att han var vis.
Från fria greker till fria greker spreds ordet...
...att modiga Leonidas och hans trehundra, så långt hemifrån...
De gav sina liv, inte enbart för Sparta utan för hela grekland...
...och för landets framtid.
På det här stället som heter Plataiai...
Möter Xerxes styrkor utplåningen!
Precis där trängde barbarerna ihop sig.
Ren terror greppade hårt.
Deras hjärtan, med kalla fingrar.
Väl vetandes vilken skoningslös skräck de kände av de trehundras svärd.
Ändå stirrar de nu, över slätten...
På tiotusen spartaner som för befäl över trettiotusen fria greker!
Fienden överträffar oss med tre mot en!
Bra odds för en grek.
I dag räddar vi världen från mystik och tyranni.
Och vi vandrar in i en framtid ljusare än vad någon kan inbilla sig.
Ge ett tack, män! Till Leonidas och de tappra trehundra!
För seger!